Jag kan inte missa.
—Du måste köpa dig en sån här. —Jag får titta på den jäveln.
De där jävla tyskarna. De kan verkligen göra vapen.
—Den är italiensk. —Drick och häng upp. Jag är på gång.
Jag har ett lätt mål åt dig.
—Du vet bättre än att sikta på mig! —Du har legat med min fru!
—Vem sa det? —Amanda!
—Amanda? —Just det.
Varför skulle hon säga nåt sånt?
—Va? —Jag vill veta.
—Det spelar ingen roll nu, Clay. —Jag tror inte att hon sa det.
Det gjorde hon. Mycket detaljerat, Herr Vill—göra—det—bakifrån.
Det är helt galet. Jag vet inte vad Amanda har sagt eller varför.
Jag tror inte du förstår allvaret i det här samtalet! För tusan!
Kom igen, Earl... Du skjuter inte mig.
—Inte? —Nej, jag känner dig.
Du kan inte skjuta en hort, så bara...stoppa ner pistolen.
Bara...stoppa ner den.
Du har rätt. För faktum är...
...att du ska skjuta mig.
—Nu är jag förvirrad. —Jag kan inte sluta tänka på det.
Ända sen hon sa det. Hon var oskuld när vi gifte oss.
Jag minns henne som lite vild i skolan.
Du irrar! Ta upp pistolen!
Du gör för mycket av det här. Vi är båda lite för jävla fulla.
Vi nyktrar till lite. Det här är så jävla urballat.
Hela stan ska inte veta det.
Du är min bästa vän. Men du ska få betala, din jävel.
Inte med ditt liv. Men du ska sitta inne.
Men, Earl... Du är lite rubbad just nu.
—Tycker du det? —Du är lite tokig.
Nu är du lite jävla galen.
Galen nog att säga till folk att vi skulle skjuta här i dag?
Galen nog att säga till Amanda att vi två skulle prata ut om det?
Galen nog att köra hit i två bilar? Det blir en sak att gömma mitt lik.
Men det blir nåt helt annat att få bort båda bilarna.
Jag har tänkt ut allt, Clay. Var en man och ta upp pistolen.
Earl, jag tar inte upp pistolen. Earl!
Lycka till med att förklara varför jag dog av en kula från din pistol.
—Du tror inte att jag vågar, va? —Jo!
Men du skrämmer skiten ur mig! Herrejesus!
—Earl, stoppa ner pistolen! —Självmord är uteslutet, casanova.
Det är inte värt det! Hon betyder inte ett skit för mig! Gör det inte!
Nej!
Vad gör du? Hon är inte värd det!
Hon är fan inte värd det!
Den galne jäveln.
—Det är mer. —Vad då, det är mer?
—Hur kan det vara mer? —Du kommer inte att tro det.
Han arrangerade så att det såg ut som om jag gjorde det.
—Varför skulle han göra det? —På grund av dig och mig.
Håll mig utanför det.
Hålla dig utanför det? Amanda, jag behöver din hjälp.
—Annars kommer ingen att tro mig. —Håll mig utanför det, sa jag!
—Gör det inte mot mig, inte nu. —Jag vill inte bli indragen i det.
—Hela stan får inte prata om oss. —Det var på grund av oss som...
Den galne jäveln fick som han ville. Jag är ledsen, Clay.
Och jag hoppas verkligen att det löser sig och så där.
Men för min del har jag inte träffat dig i dag eller nån annan dag.
—Jag säger det ändå till dem. —Gör det. Jag bara förnekar det.
Vem skulle de tro på?
Dig eller änkan?
Helvetes jävla skit.
Kan du svara, Barney?
Barney!
Sheriffstationen. Mooney här.
Den är helt utbränd.
Gå runt till andra sidan.
Körde han ut precis där borta?
Ja, där borta.
Säg sanningen, Clay.
Drack han?
—Mooney, det är söndag. —Ja.
Har du nånsin sett Earl nykter på en söndag?
Det finns inte så mycket kvar. Ska jag ringa coronern?
Han är i Wyoming och fiskar.
—Vi måste ringa nån. —Vad skulle de säga till oss?
Jag har alltid vetat att det jävla fyllot skulle ha ihjäl sig en dag.
Och jag ska bo i Herrens hus alla mina dagar.
Av jord är du kommen, jord skall du åter varda.
Kan du ta en åt mig, cowboy?
—Var är din bil? —I garaget.
—Jag måste hålla skenet uppe. —Vad gör du här?
Vad menar du? Det är onsdag.
Än sen?
Vi gör det alltid på onsdagar.
—Du kan inte mena allvar. —Varför inte?
Amanda, hans lik har inte kallnat.
Det blev för varmt för att bli kallt. Det såg ju du till, va, cowboy?
—Tyst. —Jag bara retade dig, älskling.
Fast du imponerade på mig, Clay. Du skötte det rätt snyggt.
Jag hade inte behövt göra det om du hade sagt sanningen.
Börja inte nu. Jag visste bara inte vad jag skulle göra.
Jag tänkte att det var bättre om du tänkte för oss båda.
Kom nu. Sparka av dig stövlarna och kom till mamma.
—Vad är det för fel på dig? —Vad då, fel på mig?
Han är död. Vi behöver inte smussla. Vi kan göra precis vad fan vi vill.
Förstår du inte? Earl tog livet av sig för dig.
Än sen? Han var galen.
Jag menar det.
Det blir du med om du försöker göra mer av det än så.
Kom nu.
—Kom. Vi kan använda videokameran. —Vet du...
Vi ska inte bara fortsätta där vi slutade.
Jag menar, folk hade pratat.
Och jag vet hur du hatar det.
Okej!
Men jag väntar inte länge, Clay.
Jag är singel nu och stan kryllar inte av lämpliga jävla ungkarlar.
Vi har aldrig planerat, du och jag. Aldrig.
Ja...
Kanske inte.
Det finns ett band mellan oss. Earl fixade det.
Dra upp blixtlåset.
—Hej, tuffing. —Hej, Glen.
—Ska vi spela? —Jag vet inte.
Kom igen. Jag har inget motstånd här.
—Vill du ha lite motstånd? —Ja.
Okej.
—För bra. —Det var en lätt stöt.
—Du dricker Bud, va? —Det vet du.
Har du gjort det på ett poolbord?
—Vad gör du här? —Du är väl inte fortfarande sur?
Låt oss bara...
...börja på ny kula.
—Vi ska inte börja nånting. —Det menar du inte.
Ursäkta.
Du glömmer hur bra jag kan få dig att må.
Håll dina händer från mnig.
Nån är känslig. Va?
Det var ett tag sen, va, som du gjorde det med en riktig kvinna?
Och jag vet vilka knappar man ska trycka på. Visst gör jag, cowboy?
Jäklar.
Amanda, varför kan du inte bara lämna mig ifred?
Du gjorde ett stort misstag, cowboy.
—Amanda. —Skit ner dig!
Är det här bordet öppet?
Slå mig inte. Jag vill bara spela pool.
Det var ett bra break. Du har de helfärgade.
Och du fortsätter. Snygg stöt. Min barndomsvän kallades Skruven.
För att han skruvade bollen så hårt. Just det, stötarens rätt.
Många börjar hett och sen är jag som en brandman och kyler ner dem.
Bra stöt.
När du är klar kanske jag får sänka mina bara för skojs skull?
Sista stöten här. För matchen.
Jäklar! Du är en jävla haj.
—Jag har lagt många 25—centare här. —Det märks.
—Får jag bjuda dig på en öl? —Jag tackar inte nej.
—Jag uppfattade inte ditt namn. —Clay.
Lester Long. Lester Lemlästaren .
Två öl på ingång. Skarpskytt.
Jag ska säga dig... Den var 60 centimeter lång.
Ändå fick jag sätta ut fanskapet. Vad fan är poängen med det?
Jag har aldrig fattat det där catch & release—tjafset.
Vad är all fin utrustning värd om man inte får behålla fisken?
Varför röker du inte cigaretter utan filter?
Jag gillar det så här.
—Är du ute mycket? —Ja, jag har fiskat sen jag var tre.
—Sen du var tre år? —Jag älskar att fiska.
Då ska du och damen som var här inte gifta er.
Sluta. Vi har ju så trevligt. Vi pratar inte om henne.
Hon såg rätt bra ut. Jag såg henne direkt när hon kom.
Du är ny i stan och vet inte bättre. Lyd mitt råd: undvik Amanda.
Men det ska jag säga dig. Du hanterade henne rätt. Jäklar.
Jag skulle inte ha slagit henne.
Du fick väl fram ditt budskap?
Vi skålar. För din hälsa.
Min öl är slut, men vad fan.
—Tack. —Det tog dig tid att fråga.
—Jag har inte varit ute så mycket. —Jag glömde det med Earl.
—Det var riktigt sorgligt. —Ja...
Amanda verkar verkligen ta det bra.
Vad menar du?
Hon går runt i stan som om inget hade hänt.
Jag antar att olika människor hanterar saker på olika sätt.
Tack.
Jag vill inte tala illa om folk—
—men jag förstod inte hur Earl kunde gifta sig med den subban.
—Vet du inte vad svängrum är? —Varför ringer du inte tillbaka?
—Folk behöver lite svängrum. —Två veckor är för länge.
I vissa länder behöver folk inte så mycket. Det kan vara okej...
—Tyst nu, Clay! —Men nu har jag inget svängrum.
Vi ses, Gloria.
Kom tillbaka hit, Clay.
Jag sa kom tillbaka hit, Clay!
Kalla mig för subba ...
—Ja, det är magstarkt, Clay. —Du ska få sota för det här, subba.
Gör det du måste göra, hjärtat.
Få se. Vad ska jag säga nu?
Jösses, sheriffen. Jag visste att han älskade mig.
Visst pratade han om att döda Earl, men...
Jag kunde aldrig drömma om att han skulle göra det.
911, Clay. Hur svårt kan det vara?
Kom igen.
Det är bättre så här.
Det är som om du vet nåt—
—och...jag vet nåt.
Vi ses på onsdag.
Du borde ta en dusch.
Du luktar fortfarande av henne.
Jag måste kolla fördelaren. Har du stängt av tändningen?
Jag tar det.
Hallå. Mark's.
Vänta. — Det är till dig.
Jäklar, vad vackert här är.
Jag kan inte fatta varför du inte ville åka hit.
Det är ursnyggt.
—Hör du, kompis! —Ja, vad?
Jag sa bara att här är så vackert. Jag har bara varit här några gånger—
—men det här är en av mina favoritplatser i hela delstaten.
—Helt underbart. —Men fisket är dåligt.
De slutade utplantera. Därför kommer ingen hit mer.
Jag drog upp en 2,5—kilos abborre här för en månad sen.
Det gör bara utmaningen större. Du får jobba lite med ditt kast.
—Fattar du? —Vad är det där för?
—Vilket? —Örat.
Det här? Det är inget. Det bara blöder ibland.
Jag känner ett småhugg. Småhugg hela dan. Här finns nappande fiskar.
Som ett parti schack.
Herrejesus, Clay! Tänd en tändsticka!
Det är inte schysst i en båt... Jävlar!
—Man över bord! —Herregud.
—Man över bord! Alarm! —Vad är det där?
—En människa. En död människa. —Jag ser att det är en död människa.
—Vad gör vi? —Vet inte. Det är nytt för mig.
Vi borde nog ta in det till land.
Nej, vänta. Ska vi inte anmäla det först? Det är det normala.
—Jo, men vi är långt från en telefon. —Jag tror inte att vi ska röra henne.
—Bevis. —Henne? Henne?
—Jag vet inte om det är en kvinna. —Klart det är. Det har långt hår.
Det kan vara en rockstjärna. Vi vet inte vad det är. Jag är inte dum.
—Men vi anmäler det först. —Jag ska säga dig en sak.
Säg att vi hämtar folk—
—och sen så kommer vi tillbaka. Och då hittar vi inte liket igen.
Okej.
Hur föreslår du att vi ska ta in det då?
—Vi fångar in det och drar in det. —Det här är inget skämt.
—Allvar. —Det är en människa.
—Det luktar illa. —Det är inte rätt!
Okej, okej! Tyst! Du skrämmer bort fisken.
Det roliga är slut.
Ta dina åror. Nu får vi det här överstökat.
Okej, vi har henne.
Det blir otrevligare och otrevligare! Jag älskar livet till sjöss!
Vilken stark doft. Jag trodde först att det var du.
Jag växte upp vid ett slakthus. Men det luktade aldrig så illa.
Inte konstigt att fisken inte nappade.
—Får jag fråga dig en sak? —Visst.
Vi har en lång dag framför oss. Vi måste till sheriffen.
Sen tillbaka till sjön. Och svara på en massa frågor.
Jag ska vara i Billings i eftermiddag—
—och min chef är sur på mig. Blir jag sen igen kan jag få sparken.
—Vi måste anmäla det. —Jag vet.
Men du kanske kan göra det själv. Hålla mig utanför det.
—Göra vad? —Säg att du fiskade själv.
—Vi borde båda vara där, Lester. —Jag såg inget som du inte såg.
Du fiskade, liket dök upp. Slut på vittnesmålet.
—Jag tar inga risker med polisen. —Du gör inget olagligt.
Du säger bara vad du såg. Lita på mig.
—Jag uppskattar det. —Du får inte bli av med jobbet.
Just det. Och jag glömmer det inte heller.
Okej. Vi ses.
Clay! Vad säger jag om nån frågar om jag fick nåt?
Hej, killar.
Du var ute i mitten där?
Ja, precis där borta.
När man lägger ett lik i en sjö—
—är tanken att hålla kvar det på botten.
Ge mig en sån där.
Hur är det med Amanda?
Jag vet inte. Jag har inte sett henne så mycket på sistone.
Du borde besöka henne.
—Hon har alltid gillat dig. —Jag ska göra det.
—Var det nåt mer? —Nej.
Kör hem.
Fast lova mig en sak.
Vad då?
Lova mig att du slutar hitta döingar.
Clay!
Ja?
När du är klar där, kom hit. Jag vill prata med dig.
Okej.
Jag har förstått att du gick ut med Gloria Collins förra veckan.
Ja, vi gick ut. Vi såg en film.
Och hängde lite.
Vad gjorde ni efter det?
Det är privat, Mooney.
Svara på frågan.
Efter den underbara filmen—
—stack vi hem till mig och nojsade lite.
—Sov hon över? —Nej.
Hon gick runt två eller nåt.
Det var det sista du hörde av henne?
Ja.
Varför sa du inte det till mig?
Vad då?
Du visste att hon var saknad. Visst gjorde du?
Ja, jag... Jag vet inte, jag tänkte inte.
Jag visste inte att det jag visste skulle kunna hjälpa dig alls.
Nästa gång...
...så låter du mig avgöra det.
—Okej. —Det var allt för nu.
Vi ses.
Jo, Clay...
—Angående det där vid sjön... —Ja?
Vi har ännu inte identifierat henne.
Såg du hur hon såg ut?
Inte direkt, nej.
Det enda som vi vet säkert är att hon blev ihjälstucken.
Sju stick.
Ihjälstucken, va?
—Hej, Clay. —Har du pratat med Mooney?
Jag är ledsen, men det är inte alls läge nu.
Skitsnack. Han vet att Gloria och jag var ute den kvällen.
—Han måste ha hört det av dig. —Har du nån öl?
—Jag har besök, cowboy. —Hej, Clay! Hur är det med dig?
—Lester? —Känner ni varandra?
—Clay och jag är fiskepolare. —Jag trodde att du var i Billings.
Jag var i Billings, men jag kom tillbaka hit.
—Förlt att jag avbryter... —Lugn nu, hyndan.
Vi hörs i morgon.
Clay!
Clay. Du har inget emot det där eller så, va?
—Nej, för fan, jag... —Det kändes så. Men det är okej?
Jag tänkte att jag gör dig en tjänst genom att bereda väg för dig.
—Hur träffade du henne? —Jag gick till Doc Holiday's.
För att ragga lite. Och där var hon.
Jag bara: Vad tråkigt att din pappa behandlade dig så.
Innan jag visste ordet av var vi här. Hon är inte alls nån kass brud.
—Jag menar, hon är... —Kommer du?!
Förlåt, plikten kallar. Men vi hörs mycket snart igen.
Mycket snart. Mycket snart. Mycket snart. Mycket snart.
Åh! Jäklar. Clay?
Hon slutar verkligen älska fort, va?
Vi ses.
Då så, hyndan...
Här är pappa.
Ser du nåt spännande, tjejen?
Vad pratade ni två om?
Ja du, miss Amanda... Om jag ville att du skulle veta det—
—hade jag bjudit med dig ut för att delta i samtalet.
Undvik honom, okej? Och tro inte på nåt som han säger.
—Clay? —Du känner honom inte som jag.
—Han är en jäkligt trevlig kille. —Du känner honom inte alls.
Jag vill inte känna honom som du känner honom, tjejen.
Tro mig, hjärtat. Han är en falsk jävel.
Vad gör jag här?
Kom, cowboy!
Vad har du gjort?
—Jag skar mig när jag öppnade ölen. —Vill du ha ett plåster?
Nej, det är bara ett jack.
Nå? Tredje gången gillt?
Min mamma sa alltid till mig—
—att man ska försöka tills man får rätt på det.
Jag tror att jag gillar din mamma.
Kan du inte vända på dig?
Nu så...
Nu kommer pappa.
Jag tror inte det är lagligt i det här countyt, cowboy.
Gosse, vilken stygg flicka.
Jösses.
—Hur känns det, tjejen? —Åh ja...
Är det skönt?
Hårdare.
Gillar du det, tjejen?
—Herregud. —Gillar du det, tjejen?
—Ja. —Gör du?
Åh ja.
Vill du ha det hårdare?
—Åh ja... —Gillar du hårda tag?
Ja. Ta mig nu.
Ta mig hårt, cowboy.
Jag heter inte Cowboy.
—Jag tänkte väl det var din bil. —Clay! Kul att se dig, din jävel.
—Du är uppe tidigt. —Ja, jag ska köra långt i dag.
—Ut på vägen igen? —Ja.
—Hur är det med Amanda? —Du hade helt rätt om henne.
Hon var en talträngd liten subba. Du skulle ha hört det hon sa om dig.
—Vad sa hon då? —Du tror mig inte om jag säger det.
Kimberly! Jag kan ta notan nu.
Ingen brådska. Tack, snälla.
Jag säger inget till nån. Det stannar mellan oss.
—Varsågod. — Hej, Clay. —Hej, Kimberly. Hur är det?
—Bra. —Då känner ni redan varann, va?
—Han passade mig när jag var yngre. —Är det så?
Passade han dig? Vad härligt. Jag tror att vi är kvitt så där.
—Behåll växeln. —Tack.
Det är du värd. Tacka dig själv. Tacka dig.
Kan jag få en kopp kaffe?
—Visst. —Tack, tjejen.
Hör du. Hon är bara barnet.
Ja...om du säger det så.
—Jag vill tacka dig igen, Clay. —Jaså? För vad?
Det där på sjön.
Förr ställde vänner upp för varann.
Det är inte så vanligt längre.
—Det var ingen stor grej. —Jo, för fan.
Jag vill att du ska veta att jag uppskattar det.
Nog om det.
—Okej. —Många mil på den här i dag.
Vi ses.
—Vad har hänt? —Nån har blivit mördad.
Ledsen, Clay, du får inte gå in. Det är Amanda.
Va?
Nån har skurit henne i småbitar.
Du är sen!
Jag vet inte vad jag ska säga, Dan.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
—Agent Shelby? —Hej. Är du sheriff Mooney?
—Ja. —Dale Shelby, FBI.
Det här är agent Reynard. Får vi titta på liket, snälla?
När hittades hon?
För några timmar sen.
En el—avläsare såg henne. Mätaren sitter utanför fönstret.
Har vapnet hittats?
—Nej. —Hey, sheriff...
Hallå, hallå, hallå! Du står i bevismaterial.
Gud...!
Det är rätt mycket folk där ute. Ska jag jaga iväg dem?
Håll dem borta från tomten.
—Okej, Barney? —Ja, sheriff.
Heter ditt biträde Barney?
Ja.
Toppen.
Ursäkta. Ursäkta. Vilka är alla dessa människor?
Delstatspolisen.
Brandmästaren och ett par kommungubbar.
—Varför är brandmästaren här? —Han har gjort polisarbete förut.
—Jag tänkte att det inte skadar. —Kommungubbarna då?
Ja du, de ville komma.
Normalt hade jag sagt Ju fler, desto roligare . Det gör jag jämt.
Men en mordplats är inget för många människor—
—så kan vi se till att ingen rör nånting? Tack så mycket.
Har nån sett det här?
—Nej. Vad tror du...? —Han tvättade sig efteråt.
Bingo.
—Hur bra kände du Amanda? —Rätt bra.
—Hurdan var hon? —Ärlig.
Vad menar du?
Amanda var inte världens trevligaste person.
Jag sa åt dr Jaffe att möta oss här.
Har ni haffat nån?
Alla skador gjordes med samma kökskniv.
Det dödande sticket i ryggen punkterade hjärtat och vänster lunga.
—När dog hennes man? —För en månad sen.
—Har hon träffat nån sen dess? —Inte vad jag vet.
Ursäkta. Några tecken på våldtäkt?
Nej, men hon hade sex max två timmar innan hon dog.
—Hur många skador var efter döden? —Nästan alla. Det är över 40 stick.
Jag ska visa er.
Det första jag gör när jag kommer hem är att äta bra mat.
Jag har ätit mystiskt kött. Fast jag har ätit godare saker.
Kokosnöt, ananas...
Du proppar i dig helt hejdlöst.
Du måste veta vad det är gjort av.
Jag vill inte prata om vad det är gjort av. Jag äter det här.
En liten ost och broccoli. Det blir 7 och 50.
—Bara du är glad. —Behåll växeln.
Tack.
Herregud!
—Beskriv din relation med Amanda. —Vi var vänner.
—Inget mer? —Nej.
Gillar du film, Clay? Och kan jag kalla dig Clay?
Visst.
Gillar du film eller kan jag kalla dig Clay?
Du kan kalla mig Clay och jag gillar film.
Vad ska man annars göra i en sån här stad?
Amanda gillade film. Visste du det?
—Nej. —Hon hade en stor videosamling.
Det mesta var inte my taste. Larviga komedier—
—actionsmörja och sånt där. Men jag hade tråkigt i motellrummet—
—så jag lånade en video. Har du sett Alien ?
Ja, för länge sen.
Suverän film, fast liten skärm och kasst ljud gör den inte rättvisa.
Men jag såg den där i godan ro och gissa vad som då hände.
Vi kollar.
Herregud!
Så ni är en fullservice—verkstad?
Imponerande, mr De Mille. När filmade ni det?
För några månader sen. Hon sa att hon skulle tejpa över det.
—Men det gjorde hon väl inte. —Nej.
—Varför berättade du inte om er två? —Vi hade en affär, Mooney.
—Det är inget man pratar om. —Vad vet du om Carol Pierce?
Vem är Carol Pierce?
Kvinnan vars lik du hittade flytande i Bear Lake.
Jag har aldrig hört namnet förut.
Hon har varit borta i 2—2 1/2 månad och sågs sist i Great Falls—området.
Åker du nånsin till Great Falls av nån anledning?
Vänta lite. Mooney, vad försöker hon göra?
Jag försöker berätta nåt för dig. Hon blev ihjälstucken som Amanda.
Och som sju andra kvinnor som i två år har dykt upp döda i delstaten.
Vi har fem saknade kvinnor, däribland Gloria Collins. Vad vet du om henne?
Det här är galet, helt jävla galet. Mooney, säg att det här är galet.
—Du var den sista som sågs med henne. —Jag svarar inte på fler frågor.
—Vilket sammanträffande, va? —Vad?
Du ligger med ett offer, dejtar ett annat och hittade ett tredje.
Kom igen...
—Vi är lite nyfikna. —Jag säger inte mer.
Okej, Mooney, jag vill ha en advokat.
Du behöver ingen advokat.
Du delges inte misstanke för nåt. Men jag tror att du kan hjälpa oss.
Du måste ha sett eller hört nåt som kan leda oss till mördaren.
Kan du inte sticka hem och fundera på det?
Du kanske glömmer nåt.
Om du kommer på nånting, så ringer du mig.
Du, Mooney. Gör mig en tjänst. Se till att bandet inte kommer ut.
Det lovar jag dig.
—Han är inte mördaren. —Varför?
Låt mig få fråga: varför skulle han leda oss till ett av liken?
—Det är ologiskt. —Vi snackar inte förnuftstänkande.
Ibland vill folk åka fast. De ropar på hjälp, går för långt, hånar oss.
Nej.
Clay är en trevlig kille.
De är alla trevliga killar.
Hallå?
Hej, kompis.
—Lester. —Ja, högst densamme.
Lyssna, Clay. Jag tycker att vi ska ses.
—Hallå! Är du där? Clayborne? —Ja, jag är här.
Jag är i dina krokar senare i kväll. Vad vore en trevlig mötesplats?
Vad sägs om Doc Holiday's?
Nej, jag tror inte det, Clay.
Jag tror inte att vi ska ses tillsammans. Tror du det?
Hej, Clay.
Jag trodde inte du skulle komma.
Jag var tvungen att se till att du inte var skuggad, min vän.
Gosse, vilka minnen det väcker.
—Varför? Varför? —Bli inte så arg!
Bli inte så förbaskat arg! Ta det lugnt.
Ta det lugnt. Ta det lugnt. Ta det riktigt jävla lugnt.
Jag sa till dig. Var snäll mot pappsen här.
—Varför? —Jag gjorde dig en tjänst.
Jag bad dig inte att mörda henne. De tror att jag gjorde det.
—Nej, det gör de inte. —De tror att jag mördade alla.
De har inga bevis mot dig. Allt har lagt sig om en vecka.
Herrejesus. Skruva ner temperaturen lite.
—Det går fort om jag berättar om dig. —Men det gör du inte.
—Varför inte? —Du har redan haft din chans, Clay.
Men du gjorde det inte, va?
Jag tror du är lite orolig för vad gamla Amanda berättade för mig.
Två killar är ute och fiskar—
—och långt ute på bystan och ur tomma intet kommer ett lik upp.
Det är inget man ser varje dag.
Men ändå verkade ingen av oss bli särskilt förvånad av det.
Det jag inte förstår är varför du efter att ha släppt av mig—
—inte körde dit och kastade henne i sjön igen? Ingen hade vetat nåt.
—Jag mördade henne inte. —Jag tror dig. Det gör jag.
Jag tror dig, Clay. Men jag tror inte att andra gör det.
—Hur många har det varit? —Lägg av nu, Clay.
—Vi ska inte prata om den skiten. —Jag vill veta.
Du försöker väl inte leka detektiv eller nåt, va?
—Om jag åker dit gör du det med. —Så varför inte berätta då?
Det är några som de inte vet om.
Men så är det bara, Clay.
Vissa människor kan bara försvinna.
Ingen saknar dem.
—Älskade inte din mamma dig? —Sjunk inte så lågt. Inte så långt!
Sjunk inte så lågt!
Du är den sista personen i världen som borde ställa den frågan till mig.
Jag såg dig den kvällen, Clay.
Jag såg hur du hanterade henne.
För att jag slog till Amanda? Jag tänkte inte slå henne.
Klart du gjorde. Och vem vet, Clay?
Om du inte hade haft en massa människor runt dig—
—så kanske du inte hade slutat med bara en liten örfil.
—Du är sjuk. —Är jag?
Det är mycket enkelt, Clay. Det finns människor där ute—
—som behöver bli mördade.
Du skulle ha hört lite av skiten som hon sa efteråt.
Hon försökte säga att du hade nåt med hennes mans död att göra.
Kan du fatta det?
Den lilla subban gjorde mig så jävla arg!
Därför flippade jag ut på henne och ställde till med en sån röra!
I regel är jag rätt renlig med det hela.
Men...
—Ja, fan... Det är över nu. —Det är det inte för mig.
Tålamod, kompis. Kan du försöka ha det?
Tålamod är en dygd.
Clay, jag förstår att du är sur.
Jag satte dig i klistret och jag vet det.
Endera dan, Clay...
...så ser du tillbaka—
—och inser att jag gjorde världen en stor tjänst den kvällen.
Fundera på det.
—Han verkade nervös häromdan. —Jaha.
—Okej, tack. —Varsågod.
Hej, Clay!
—Hej. —Klä på dig.
Barney!
Kan du låta bli att peta på liket med en pinne, snälla?
—Jag bara såg nånting. —Tack.
Det är dags att dragga i sjön.
Ja.
—Mooney. —Clay.
—Jag fick gå ifrån jobbet. —Jo, men det här går fort.
Ett kvinnolik hittades flytande.
Och vi har fem saknade kvinnor.
Det finns människor där ute som behöver bli mördade.
Clay? Det är här inne.
Vidrig lukt, va?
Vad vill du?
Gloria Collins saknas inte längre.
Han heter Lester Long. Vi träffades på Doc Holiday's för nån vecka sen.
Han är lastbilschaufför. Han jobbar åt Scanlon nånting.
Scanlon Van Lines... Nåt sånt.
—Var? —Jag vet inte.
Varför tror du att han dödade henne?
—Han gjorde mig en tjänst, sa han. —En tjänst?
—Han har en sjuk syn på kvinnor. —Vem har inte det härikring?
Varför i helvete väntade du så länge med att berätta det för oss?
Vänta tills du träffar honom.
—Hej. —Nej, sluta!
—Var har du varit? —Förtjänat ett ärligt levebröd.
—Några meddelanden? —Vem vill prata med dig?
—Nån ringde och sökte Lester Long. —Jaså?
Sa de vem det var?
Hon sa att hon var från FBI. Har de kvinnor som jobbar där nu?
—Vad sa du till henne? —Att Lester Long inte jobbade här.
Jag gjorde väl rätt, Bobby?
Det gjorde du verkligen. Var är min puss, raring?
Tack.
Vem är han Lester Long egentligen?
Det är jag...
...sötnos.
Hej. Det här är en fullmakt som ger oss rätt att söka igenom huset.
Jag vet inte vad ni gör här. Jag sa ju var ni kan hitta honom.
Vi ringde Scanlon Van Lines. Ingen Lester Long jobbar där.
Har det slagit er att det kan finnas fler Scanlon Van Lines?
Ja, vi undersöker alla möjligheter.
Nånstans där ute finns det en lastbil med Scanlon Van Lines på sidan.
Jag trodde att ni med alla poliser och FBI—agenter...
Kan ni komma in hit?
—Vad? —Vad har hänt här?
Golvbräderna är på väg att släppa.
Ja, vattensängen sprack.
Det hände mig en gång.
—Vilken röra. —Åh katten.
Jag tror inte att du tror att jag gjorde det.
Varför inte?
Jag är inte FBI—agent eller nåt, men du har jagat honom länge—
—och är rätt besatt av honom, så jag hade märkt om du misstänkte mig.
Jag är varken besatt eller så lätt att läsa.
—Hur länge har du jobbat på FBI? —Det angår dig inte.
Det är en rätt liten uppgift med tanke på—
—att du just nu söker igenom allt jag äger.
Det är sant. I tolv år.
Tolv år? Wow. Vad är du då...?
Bra på mitt jobb och 32 år ung.
32. Det är en bra ålder. Kan jag tänka mig.
—Jag försöker bara kallprata. —Tack, men det behövs inte.
—Gå och se ditt sportevenemang. —Baseboll.
—Här inne!
Du är uppe tidigt. Nåt nytt?
Jag skickade ut hans bild i går. Vi får se om nån känner igen honom.
Säg mig en sak... Är han som du föreställde dig?
Jag vet inte vad jag trodde, men det är han inte.
—Stör det dig inte? —Hela grejen stör mig.
—Matdags! —Jag är inte hungrig.
Jag hörde det. Men du måste äta nåt, pojk.
Har ni hittat honom, Mooney?
—Nej. —Du fortsätter väl?
Det vet du att jag gör.
Om du blir hungrig sen, säg till Barney. Han värmer upp det åt dig.
God morgon!
—Hur är det med dig? —Var är Barney?
—Du menar Törnrosa? —Vad gör du här?
Du är min vän, Clay. Lester Long glömmer aldrig en vän.
—Det är inte ditt namn. —Nej, det är inte mitt namn.
Men det låter bra. Du hajar?
Hur behandlar de dig då? Har du det okej där inne?
—Jag är misstänkt för mord. —Bara ett.
Var inte en sån jävla mes jämt.
Vill du ha en cigarett? Jag har röka.
Kom igen! Så ja.
—Har du fått en advokat? —Nej.
Lugn, du behöver ingen jävla advokat. Det ska jag se till.
Ja, du har varit schysst mot mig hittills. Du lurade mig.
Du lurade dig själv, för tusan!
Du gick över gränsen med mig.
Vad vore jag för människa om jag bara släppte nåt sånt?
Det ligger bakom oss.
Det vi måste tänka på nu är att få ut dig härifrån.
Är du helt jävla galen?
—Jag tänker inte försöka rymma. —Det vet jag, din lilla jävla fitta.
Sa jag det till dig?
Sa jag att du skulle försöka rymma?
Jag har tänkt mig nåt annat för dig, Clay.
För inse det... De tror att du har mördat en massa kvinnor.
Och jag tror att det enda sättet att få dem att sluta tro det—
—är om de vet — om de vet—
—att mannen som de egentligen jagar—
—är kvar där ute nånstans.
Du råkar inte ha Kimberlys nummer på dig?
Håll henne utanför det här, för fan.
Vad fan säger jag? Hon har redan gett det till mig.
—Gör det fan inte. —Du ska inte sitta inne hela livet.
—Håll henne utanför det här. —Okej. Ja, jag måste kila.
Lester. Nu lyssnar du fan på mig.
Du, jag beklagar att du måste övernatta när i arresten.
Men allt det här är över snart.
Om några månader när allt lugnat ner sig lite så kanske vi kan ses.
—Fan heller. —Kanske sticka ut och fiska.
—Gör inte det här. —Bli inte uppkäftig, för tusan.
Du är en vilding. Adios, amigo.
Gå inte. Lyssna. Lester. Lester, kom tillbaka!
—Showtime. —Snälla Lester. Lester, kom igen!
Les... — Barney, vakna!
Barney!
Det aset! Barney, upp med dig! Vakna, för helvete!
Barney, vakna, din late jävel!
Barney, vakna!
Barney! Kom igen, vakna!
Ursäkta. Kan jag få en till? Tack.
Jag tar det.
Det är okej. Jag kan betala min egen sprit. — Jag tar det.
Det var som fan.
Jäklar! En snygg tjej som dricker Johnnie Walker Black Label—
—och betalar med sina egna pengar.
—Jag längtar till nattens drömmar. —Du är väldigt färgstark.
Du anar inte. Jag är som en stor fyrverkerishow. Mycket ljusstark.
—Som Lite—Brite. —Jag håller den här platsen.
—Åt vem? —Första killen som inte bär denim.
—Du är inte härifrån, va? —Varför tror du det?
Du ser inte ut som folk här. Det gör du inte. Jag heter Lloyd.
—Jag biter dig inte. —Det är ett plus, Lloyd.
—Hur är det? —Det är bra.
Barney!
Vakna! Barney!
Kom igen, vakna nu!
Vakna, för helvete!
Herrejävlar, alltså!
Det här är ett skämt.
—Vad vill du, Clay? —Ska du svälta mig?
—Stäng av värmen eller nåt. —Vänta lite.
Den här musiken gör mig galen.
Ja. Jag antar att country är nåt som man måste vänja sig vid.
Jag kommer alltid att hata det. Men whisky får man vänja sig vid.
Dricker du tillräckligt med whisky så kanske du lär dig gilla country.
—Kanske det. —Kanske.
—Tror du på stjärnorna? Astrologi? —Nej.
De där stenarna då?
Runstenar? Nej.
—Får jag titta på din hand? —Varför?
Jag vill inte ge dig en orsak till att bli orolig eller så, men...
Jag tror att din aura är lite rörig.
—Tack. —Varsågod.
Jösses...
Få se här.
Det ante mig. Det står här att du gillar countrymusik—
—och småstäder...
Vad vet jag?
Du gillar massa saker som du aldrig har gett dig själv chansen att gilla.
—Vill du prova min hatt? —Hjälper det?
Det vet jag inte. Men det blir jättekul i baren.
—Jag är inte... —Hej!
Hej, tjejen. Hur är det? Varför dröjde du så?
—Det var kö. —Vi skickade nästan ut ett uppbåd.
Snurra runt. Jag får se. Nej, inte alls annorlunda.
Men jag vet inget om mode.
—Det var ett nöje. Trevligt att ses. —Detsamma.
—Kom. —Hej då.
—Betalar du det här? —Tydligen.
—Vill du ha nåt mer? —Nej.
Herregud.
Du kan inte skrika som om det var en restaurang. Jag jobbar.
Du kan inte ropa var tionde minut. Det här är en arrest.
Tryck, tryck.
Det är inget snabbmatsställe.
—Ge mig dina bilnycklar nu. —Du skjuter mig inte, Clay.
Nu!
Jäklar!
Flickan heter Kimberly Turner. Hon bor på Madison 224.
—Jag är där om fem minuter. —Jag såg dem inte där.
—Stanna där utifall de kommer. —Jag är på väg.
Va, va, va? Vad är det här?
Vart tog han vägen?
Jag vet inte.
Han har min pistol.
Varifrån kommer du?
Har du nånsin fått slut på samtalsämnen—
—och inte vetat vad du ska säga?
Jag läste att om man flyger fortare än ljuset—
—och flyger långt ut i rymden och har ett jättestarkt teleskop—
—så kan man se tillbaka på jorden och se dinosaurer. Häftigt, va?
Det är häftigt, va? Dinosaurier.
Herregud.
Clay! Du skrämde mig.
Clay, Clay, Clay, Clay... Vad ska jag ta mig till med dig?
Jag kanske inte förklarade så bra, men för att det här skulle funka—
—så skulle du stanna i arresten. Det är nyckeln till hela jävla idén.
—Förstår du? —Jag gick inte med på det.
Det är ditt problem.
—Du tänker inte rätt. —Jag tänker som man ska.
Det är okej. Vi gör det en annan gång då.
—Jag låter polisen reda ut det. —Är det din plan?
—Det är lite för skumt för mig. —Nu då? Och det blir skummare!
—Släpp henne, Lester. —Du vet att jag inte kan det.
Jag sa åt dig att släppa henne.
Du vet att många blir jättearga nu?
Jag har tagit många risker för dig, Clay. Jag tar en risk nu!
Men det är okej, för jag och du... Vi har en speciell slags vänskap.
Jag är inte din vän.
Klart du är. Fiskepolare. Kan inte du ta och gå nu?
Jag hade tänkt mig lite romantik.
—Jag svär vid Gud, jag dödar dig. —Ska du döda mig?
Sätt dig ner, hjärtat.
Tycker du synd om dig själv?
Kom igen. Kom igen, Clay! Visa vad fan du går för, pojk!
Tänker du göra nåt med mig? Visa mig! Visa mig, för helvete!
Skjut då.
Som du gjorde med din vän. Skjut.
Vem fan lurar du?
Men du...
Kom igen. Du vet att jag inte kan låta sheriffbiträdet vakna—
—med en laddad pistol.
Använd skallen du har.
För tusan, Clay.
Du skulle skjuta mig, va?
Släpp henne, Lester.
Du vet att om jag åker dit—
—så gör du det också. Jag svär, Clay.
Bara släppa henne.
Vi gör så här...
Clay? Mår du bra?
Är du okej?
Var är han?
Det var inte meningen att slå dig så hårt.
Du gjorde det rätta.
Det gjorde du, Clay.
Du gjorde det rätta.
Jäklar. Visst är det vackert här?
—Följer all mark med huset? —Det gör den.
Problemet är att stan också gör det.
—Vi kommer att hitta honom. —Jaså, minsann?
Det finns inget som du vill prata om? Inget som du vill berätta?
Nix. Det finns det inte.
Sköt om dig, Clay.
Jag ska göra mitt bästa.
—Vad vill du ha? —Har ni riktig glass i era shakes?
Jajamän. Ja, de är äkta.
—Kan jag få en jordgubbsshake? —Jordgubb?
Okej...
Hur tror de att de ska sälja nåt med den där bakom disken?
Han är en knasboll.
De vet hur du ser ut.
Vad sa du?
Hon såg dig i baren.
Hon köpte en whisky till dig.
Jo, men jag såg henne först. Eller hur?
Där är den. Tack. Vi snurrar runt. Håll händerna från mitt sugrör.
Tack för att du inte rör det. Tack. Tack, kapten. Förlåt. Tack.
Jisses.
Det var en förfärlig röra där.
Det tog mig två timmar att få lift.
Inget som du inte klarade av.
Jag ser att du har packat. Vart fan ska du?
Det angår dig inte.
Vi har blivit ovänner.
Vi kommunicerade inte.
Jag menar...
Du ska iväg. Du gör din grej.
Och jag ska iväg och göra min.
Det går bättre för oss nästa gång.
Vackert djur du har där. Det är en quarterhorse, va? — Hej, tjejen.
—Tävlar du med henne? —Jag är på väg till Ruidoso.
Ruidoso? Det här är mycket mer än en hobby, va, tuffing?
—Det är inte som med fullblod. —Varför ska man tävla med fullblod?
Det händer mer på korta banor. Där hettar det till. Det vet alla.
—Har du stor erfarenhet av hästar? —Skojar du med mig?
Titta på mig. Jag har ridit sen jag var tre.
Få upp mig och se mig rida. Jag rider barbacka, baklänges.
Jag plockar upp mynt. Trickryttare när jag var ung.
Fast inga rodeor.
Jag skulle behöva en medhjälpare ett par dar.
Har du tid?
Jag har inget annat. Namnet är Lyle.
—Lyle, trevligt att träffas. Bobby. —Åh, Bobby. Du är en ängel.
—Släng upp din väska på flaket. —Okej, Bobby.
Du har en skön gångstil. Jag gillar hur du går.
—Bli inte personlig. —Ren tur att du plockade upp mig, va?
—Spelar du nånsin på hästar? —Jag vill inte prata när jag reser.
—Framåt, broder. —Vi har lång väg att åka.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare: Anders Melin
Du har humor. Jag gillar det.